1942 startade Heinrich Himmler "Operation Reinhardt".
Nazi-Tysklands slutgiltiga lösning på det "judiska problemet".
Tre hemliga utrotningsläger byggdes.
De låg i Polen. Det var Belzec, Treblinka och det hemligaste Sobibor.
Det var i Sobibor den 14 oktober 1943 som den mest lyckade-
- fångrevolten under andra världskriget tog plats.
Detta är historien om det.
FLYKTEN FRÅN SOBIBOR
- Pratade du med dem? - Ja, Leon.
Men de tänker fortfarande göra det.
- Leon... - Vad är det som händer?
Vi ska arbeta i grönsakslandet i dag. Vi tänker rymma.
- Vi har bearbetat stängslet. - I dagsljus över minfältet? Omöjligt.
Just nu har vi modet. Vi tänker göra det.
Lycka till.
Spring!
Det är bara en skjutövning.
Jag vill inte ha några problem i dag.
Är det uppfattat? Inta era positioner.
Lystring, järnvägsjudar!
Jag vill att ni ler när tåget kommer. Vi välkomnar dessa människor.
Detta ska gå lugnt till. Blir det panik och några försöker springa sin väg-
- så behöver jag inte påminna er om att ni blir dödade.
Vatten!
Kom ihåg, vi måste hålla ihop.
Sätt fart!
Tillbaka!
- Du måste lämna ifrån dig väskan. - Nej!
Håll dig nära mig.
Vill ni inte skiljas åt, anmäl er som frivilliga.
När de frågar, säg att ni har något yrke.
Tystnad!
Stå stilla och var tysta. Ni delas upp i två grupper, bara tillfälligt.
Kvinnor och barn på den sidan, män och pojkar över 14 på andra sidan.
De som är sjuka eller svaga får hjälp. Lämna bagaget, ni får det senare.
Gå nu så fort som möjligt.
- Shlomo, Moses...! - Mamma, vi träffas snart igen.
- Kyss din syster. - Vilken sida ska jag vara på?
Försök inte med något!
Alla sjuka längst upp!
Titta här.
Ser du hur jag sprider ut det här korn för korn?
Det är vad som kommer att hända med ert vidriga rike!
Det kommer att försvinna som smuts och rök i vinden.
Nej.
Stå här och rör dig inte förrän jag säger till.
Tystnad!
Lyssna noga. Ni har kommit till Sobibor.
Ni är i östra Polen. Detta är ett arbetsläger.
Ni ska arbeta hårt, men hårt arbete är bra för själen.
Vi är egentligen era välgörare.
Ni får bostäder och mat, bara ni samarbetar. Ni har inget att frukta.
Ni får vykort så ni kan skriva till släktingar och vänner.
Vi postar dem. Det rapporteras att tyfus brutit ut i flera arbetsläger.
Vi vill inte ha hit tyfus. Därför ska ni alla först-
-få ta en varm dusch.
Kvinnor och män duschar så klart för sig. Kvinnorna får håret klippt först.
Medan ni duschar desinficeras era kläder.
Beter ni er väl får ni en trevlig vistelse här.
Sergeant Wagner, Sergeant Frenzel.
- Jag vill ha Skomakare och skräddare. - Jag behöver duktiga sömmerskor.
- Här! Jag är sömmerska. - Var arbetade du?
I Warszawa i 2,5 år i en klädbutik.
- Jag sydde om kläder. - Stig fram.
- Jag är sömmerska. - Stig fram.
- Några skomakare eller skräddare? - Jag är Skomakare.
- Väldigt bra. - Stig fram.
- Några fler sömmerskor? - Jag är sömmerska.
Är det här din son? Dig kan jag inte använda.
Jag är sömmerska.
- Några skomakare eller skräddare? - Jag är guldsmed.
Den här har jag gjort. Det här är mina verktyg.
Stig fram.
Min bror är också guldsmed. Han hjälper mig. Vi gör smycken.
Stig fram.
- Vår far då? - Nej. Stanna här, jag kommer strax.
- Några skräddare? - Ja.
- Varifrån? - Bialystock. Jag har erfarenhet.
- Stig fram. - Några fler?
Kvinnor och barn följer mig!
Män och pojkar! Sätt fart!
- Kom du hit med din man? - Nej, jag är inte gift.
- Jag heter Bajle. - Jag heter Luka.
Naomi. Min man strider med frihetskämparna.
Skynda på!
In med er.
Jag heter Samuel.
- Vä I kommen. - Jag heter Itzhak.
Vi jobbar för SS och de ukrainska vakterna.
- Hur visste du jag var Skomakare? - Det visste jag inte.
- Tänk om jag var affärsföreståndare? - Då hade jag lärt upp dig.
- Det händer här hela tiden. - Varför då anmäla sig som frivillig?
Du såg ut som någon jag skulle komma överens med.
Varifrån kommer du?
Kom in.
Vänta där borta.
- Vad gör vi nu? - Vi skulle vänta.
Vi blir tillsagda.
De kan inte tillåta barn här inne.
Hjälp mig.
Kom.
Stanna här inne tills sergeant Wagner säger åt er att gå ut.
Titta där borta. Det ser ut som en brasa. Jag undrar vad det är.
Om det ser ut som en brasa är det troligen det.
- Vad tror du de bränner? - Jag vet inte.
Vad händer? Det här är ingen vanlig uppställning.
- Komplett - Komplett
Räkningen är komplett.
Det är något ni inte verkar förstå, så jag ska förklara det för er.
Vår kommendant vill att jag tydliggör-
-att han är ansvarig för er alla.
Lite som... en stor familj.
I dag beslutade tre medlemmar av familjen att de inte ville vara här.
Det kunde vi ju inte tillåta, eller hur?
Vi har fört tillbaka de tre dårarna för att tillbringa kvällen med oss.
Förstår ni budskapet dessa tre judar framför?
Det går inte att fly från Sobibor. De som försöker dör.
Glöm aldrig det.
Ni kan gå.
- Varför lyssnade de inte på dig? - De stod inte ut med smärtan.
Vi pratar bara om att rymma. Det kanske är sant att det är omöjligt.
Jag tror att det går, men med organisation, tålamod-
- och nya människor vars viljor inte blivit nerbrutna.
Ja, jag vill bli fri eller dö när jag försöker.
Att fly och överleva vore en bättre hämnd.
Detta är kommendant Reichleitner. Visa honom plånboken.
- Den är fin. Har du gjort den? - Ja.
SS. De riktiga initialerna. Vad står de för?
- Mitt namn. Shlomo Szmajzner. - Kan du tillverka ringar?
- Vi kan tillverka alla slags smycken. - Visa hur mitt monogram skulle se ut.
Sätt dig.
- Era initialer? - FKR. Franz Karl Reichleitner.
- Kan du tillverka den åt mig? - Ja, men jag behöver guld.
- Räcker det? - Se till att de får mat och filtar.
- Våra kläder är smutsiga. - Alla här ska vara rena och prydliga.
Låt dem plocka ut vad de vill ha.
- Mina föräldrar och... - Tyst!
- Låt pojken tala. - Min mor, far och syster är här.
- När får jag träffa dem? - De arbetar på fälten. De mår bra.
Snart får du träffa dem.
- Vi kan bli dödade p.g.a. barnet. - Du måste ta ut det härifrån!
- Vad skulle du göra om det var du? - Wagner kommer.
God morgon, mina damer.
- Kan någon här sköta om kaniner? - Ja, jag.
- Stå upp. Hur lärde du dig det? - Hemma.
- Vi födde upp kaniner och kycklingar. - Du har ett nytt jobb.
- Oberkapo, visa henne. - Kom.
Ett råd. Gör inte Wagner arg. Nazisterna är galna. Han är värst.
- Vad heter du? - Luka.
Kaninsköterskan sträckte ryggen och är borta. Wagner ordnade det.
SS äter kaninerna. De älskar kaninragu.
Oberkapo? Är du chef över alla kapos? Är du jude?
- Alla kapos är judar. - En jude som arbetar för nazisterna?
- Jag har inte fler val än du. - Men du har en piska.
Välj ut era kläder!
- Esther! Kapo. - Om de ser dig så är du död.
Och de dödar mig också. Riskera inte mitt liv. Jag borde ange dig.
Hur ska jag kunna tacka dig?
- Var kommer alla kläder ifrån? - Tyst! Inga frågor.
Ni har fått vad ni behöver.
- Fortsätt arbeta, latmask! - Bra, kapo.
Ge mig din piska.
Gör ditt jobb.
Tillbaka till arbetet, allihop!
Tror du att...
- Var är alla kvinnor och barn? - Eda, titta.
- Hur kunde du hitta den? - Lägg den i soppan.
Vodka!
- Stoppa i er framför oss! Skäms! - Den store kapo Porchek.
Vem mutade du för att få mat till dig och din hora?
- Håll tyst! - Ge mig maten.
Sluta! Jag varnar er!
Varför slåss vi med varandra?
Vi ska lägga vår energi på de som reducerat oss till detta.
Vänta.
Låt dem dela på det.
Dela på det.
- Ursäkta mig. Är du Leon? - Ja.
Samuel sa att jag skulle hälsa på dig. Jag heter Itzhak Lichtman.
Du kommer från Zolkiewka. Jag har varit där många gånger.
Kände du rabbinen där?
- Rabbi Schmeitzher? - Ja, han var en god vän till min far.
- Visste du att de sköt honom? - Nej.
I synagogan.
Under Yom Kippur. Jag var där.
Vi går ut.
Bra att du hittade honom.
Samuel och jag bildar en grupp. Vi måste välja folk noggrant.
Vi planerar att fly.
- Hur många? - Vi vet inte. Tio, kanske 20.
Men allt vi säger nu... måste förbli hemligt.
Jag lovar. Jag dör innan jag förråder er.
- Får jag ta med min fru och son? - Hur gammal är pojken?
Fyra.
Vilka var din fru och son med sist du såg dem?
- Med de andra som skulle duscha. - Är du säker?
Vad är det?
Itzhak, lyssna på mig.
Detta är ett utrotningsläger. Varje dag kommer det ett tåg.
Alla människor som går och duschar är döda. Män, kvinnor och barn.
Herregud...
Itzhak.
Branden är deras begravning.
De var mitt liv.
- Underbart Ett utmärkt arbete. - Mycket klädsamt, kommendant.
Jag vill att ni designar en SS-ring till mina män. Börja genast.
Böj dig framåt.
Ni är två tursamma judar.
Har ni sett flickan som sköter kaninerna?
- Jag skulle inte tacka nej till henne. - En jude? Det är ju äckligt.
- Om du såg henne... - Kom ihåg Poul och Groth.
De skickades till ryska fronten för att de våldtagit judiska flickor.
- Helt galet, anser jag. - Vi får döda dem.
- Men inte använda kropparna först. - Vi är SS, eliten.
- Vi umgås inte med judiskt lort. - Britterna har bombat Hamburg igen.
Och jag har tur igen. Min fru och mina barn är oskadade.
Var glad att du är i säkerhet. Vi är stolta försvarare av Riket.
Säg inte så. Min far dödades i första världskriget. Han gjorde sin plikt.
Vi gör vår plikt mot Führern här. Lika ärofullt som att vara i strid.
- Han har rätt. - I strid? Du är galen.
Vad gör du? Sitter i ditt lilla bås och vrider på gasen.
På... vänta i 20 minuter... av. Ett viktigt jobb.
Det krävs stort mod. Bauer, hur många judar gasade du ihjäl i dag?
- Prata inte om det inför dem. - De hör ingenting. Eller hur?
- Förlåt, jag hörde inte. - De är döva.
- Hur gammal är du? - 15, sir.
Min son är 12, hoppas han lever tills han blir 15. Kan en jude, så kan han.
- Vad heter du? - Toivi.
Hämta en öl till.
Få ut honom härifrån!
Jag har sett Treblinka. Jag förstår inte hur de gjorde det.
Dålig säkerhet. Om de kan göra upplopp där och sätta eld på hus-
- så kan de göra det här också. - Inte i Sobibor.
Vidta försiktighetsåtgärder. Berlin ska öka transporterna till tre om dagen.
För att vi är så effektiva. Vi kommer att ha judar i överflöd.
Berätta för dina män vad som hänt. Se till att inget liknande händer här.
Ja, herr kommendant.
- Kan jag hjälpa er? - En present. Sätt honom i arbete!
- Berätta vad du heter. - Vi känner Toivi. Han kan jobba här.
Ingen frågade om det.
Jag vill ha en design i guld. På handtaget.
- En orm som slingrar sig runt. - Jag gör gärna en åt er.
- Men Wagner sa... - Gör som jag säger, annars...!
- Förstått? - Ja, sir.
Skicka honom till läger tre i morgon. Fråga efter Sergeant Bauer.
Jag vill ha ett guldsmycke på handtaget.
Titta på det här.
Tack.
Skinnet innehåller mest näring.
Jag har lagt i bitar i din soppa också.
Smaka på den.
Du måste äta. Den bästa hämnden för dig är att överleva.
Itzhak...
Min familj blev också mördad.
Uppställning om två minuter.
- Vi kanske kan använda vakterna. - Hur lojala är ukrainarna mot SS?
De hatar dem, men de vill nog inte bli beskjutna.
Vi använder dem hela tiden. När vi hittar guld när vi sorterar-
- så mutar vi vakterna att ge oss mat. De blir rika, men vi överlever.
Vi kan muta någon så att vi får gift. Stryknin och cyanid.
- Vad ska vi göra med giftet? - Vi får nån att lägga det i deras mat.
- De är barn. Ansvaret är för stort. - Ja. Vi vet inte hur man dödar.
Uppställning!
Sergeant Bauer.
- Du får inte komma in hit. - Sergeant Bauer sa åt mig att gå hit.
Vänta här.
- Varför dröjer Moses så länge? - Han kanske gick vilse.
Här kommer han.
Moses! Vad hände? Gjorde någon dig illa?
- Vad hände? Berätta. - Jag gick dit för att hämta den här.
Från sergeant Bauer. Jag såg duschrummet.
Det finns inga duschar. Alla som går in dit blir dödade.
Jag såg de döda kropparna. Kvinnor, småbarn...
I en stor hög. Fångar som vi kastade dem på kärror och körde bort dem.
Alla som har gått för att duscha är döda.
Alla. Shlomo, hela vår familj är död.
- Du visste om det, men sa inget. - Min familj är också död.
De sa att om jag sa det till någon skulle de döda mig.
Vår mor, vår far och vår syster är mördade.
Nu vill jag döda. Jag ska döda!
- Vem av er är Leon? - Jag. Du är den nye guldsmeden.
- Hej, Shlomo. - Vad pågår här?
Hur kan ni göra detta när de dödar era familjer?
De dödar små barn. Ni spelar musik, skrattar och till och med älskar.
Och ni arbetar för dessa monster! Våra kläder skickas till Tyskland.
Min mors kläder, min fars kläder...
Nu när du vet sanningen om Sobibor, gör du fortfarande smycken åt dem?
Ska du vägra och anse dig vara hedersam som låter dem döda dig?
Det kommer du inte att göra. Varje dag brottas du med ditt samvete.
Det är samma sak för alla här.
Jag kom hit med min fru och barn. De skickades till duscharna.
Nästa dag när jag sorterade kläder...
Jag råkade se deras kläder. Så fick jag reda på att de var döda.
Vad ska man göra annat än att överleva?
Ja, vi sjunger, dansar, skämtar och älskar.
Annars förnekar vi livet. Vi arbetar för dem för att överleva.
Vi överlever för en orsak. Hämnd.
En dag kommer vi att få den. Förstår du?
Jag gör allt för att få hämnd. Jag kan dö för den.
- Hur gammal är du? - Hur gammal måste man vara?
Du är tillräckligt gammal.
Wagner kommer för sent till ronden i dag.
Nej, här kommer han.
God morgon, mina damer.
Hur går arbetet den här morgonen?
- Nej, snälla... - Är det din?
- Vad tänker du göra? - Vad tror du?
Det finns inga barn på Sobibor.
- Tänker du döda henne? - Jag är på bra humör, du får leva.
- Jag borde inte. Du har tur. - Ge mig mitt barn!
Du förstår inte. Jag erbjuder dig en chans att överleva. Det är ovanligt.
Jag spottar på ditt erbjudande.
Vi måste ut härifrån.
- Vad händer om vi lyckas fly? - Vi gömmer oss i skogen.
Sen ansluter vi oss till frihets- kämparna. Först måste vi lyckas fly.
Det här borde bli en lugn dag. Holländare kan behärska sig.
Jag tar den.
- Tappa inte bort biljetten. - Tack. Ett ögonblick.
- Varsågod. - Vi får inte ta emot dricks.
- Ta den. - Jag kan inte.
Som en souvenir från Holland. Är det fler holländare här?
Nej, det här är det första tåget.
Här är din biljett. Tappa inte bort den.
När de frågar om sömmerskor och tvätterskor så anmäl dig.
Gör det bara!
Titta på SS. De är roade.
- De jävlarna! - Vi dör och dansar för dem.
Vilken trevlig folkdans. charmerande.
Dansa, allihop. Spela.
Jag vill att ni har trevligt.
Dansa! Roa er.
Dansa nu!
Får jag lov?
Dansa! Kom igen!
- Hej, Bajle. - Hej.
- Du dansar jättebra. - Tack.
- Kom du till Sobibor ensam? - Ja.
- Var är din familj? - Det vet jag inte.
- Jag är här ensam. - Jag också.
- Jag heter Chaim. - Selma. Hej.
- Får jag lov? - Gärna.
Kom igen!
- Du ser ut att ha lust att dansa. - Ja, men jag kan inte.
Ska jag visa dig?
- Lova att inte skratta. - Bara lite.
Nu dansar vi!
Ett, två, tre...
Jag har sett att folk kommer till dig för att få råd.
Vi diskuterar. Det får tiden att gå.
Om jag kan göra något, så säg bara till.
Bajle, jag vet inte hur man säger sånt här-
-men jag vill ha dig.
Du vet visst hur man säger.
Shlomo, jag är 26 år. Varför frågar du inte någon av de yngre flickorna?
Om jag aldrig ätit ett äpple förut skulle jag inte vilja ha ett omoget.
Bajle... när?
Vi får se.
Wagner kommer!
Fortsätt arbeta.
- När blir SS-ringarna klara? - De sista blir klara i dag.
Kommendanten vill stänga smedjan när ringarna är klara.
- Varför det? - Det spelar ingen roll.
Du får bli chef över Verkstan. Du får 4-5 män under dig och får jobba hårt.
Vill du överleva ser du till att den fungerar.
- Ta med honom. Vad heter han? - Moses.
Judarnas konung.
Ni jobbar och sover i Verkstan. På nätterna gör ni guldsmycken åt mig-
- och alla andra jag skickar hit. Om någon får reda på det-
- är du och den lille kungen döda efter fem minuter. Begrips?
Ja.
- Och Toivi, sir? - Du får skaffa dig ett annat jobb.
Vad då, sir?
Vad som helst!
Upp med dig!
Det blir 25 rapp. Glöm inte att räkna.
Ett! Två! Tre! Fyra! Fem!
Sex! Sju! Åtta! Nio! Tio!
11,12,13,14...
Sätt fart! Skynda på!
Gå och hämta vatten!
- Har du eld? - Jag tror det. - Vänta!
- Nu? - Jag slår ner honom vid floden.
Fortsätt! Framåt!
Varför tar det sån tid? Vänta här. Jag går och tittar.
Sergeant Wolf!
Två fångar har rymt vid floden! De har ett gevär!
Du, du, du och du kommer med mig!
De lyckades fly. Vi sticker!
Giv akt!
I morse flydde två fångar från det norra lägret.
13 andra fångar, som förmodligen inspirerats av den idiotiska idén-
- försökte också fly. Om någon av er vill jubla är det fritt fram.
Det blir inga fler flyktförsök från det här lägret. Jag upprepar:
Det blir inga fler flyktförsök från det här lägret!
Vi tänker döda de 13 männen medan ni ser på.
Men det är inte allt. Var och en av dem-
- ska få privilegiet att välja en av er, som får följa dem i döden.
I dag ska 26 personer dö.
Välj era partners.
Ni får välja vem ni vill. Nu.
Nu, sa jag.
Nu! Sätt fart.
Vi gör det inte. Aldrig.
Låt mig få förklara. Det här är enkel matematik.
Så det borde inte vara så svårt att förstå.
Om ni 13 inte väljer 13 till som ska dö med er-
-väljer jag 50 stycken.
Det är upp till er.
13 eller 50?
Förlåt mig.
Nu börjar vi. Se på nu, så att ni minns det.
Om jag ser någon vända sig om eller blunda-
- kommer den personen att få ansluta sig till de 26 andra som ska dö.
- Sergeant Fallaster! - Ja, Sergeant Wagner.
Inta era positioner.
Hämnas OSS!
Eld!
Nu räcker det. Återvänd till era arbeten.
Säg till de andra att vi träffas i din verkstad i kväll klockan åtta.
Vi måste prata om en sak.
Vi är några stycken som har planerat att fly-
- men ni såg vad som hände i dag. Det kommer att hända igen.
Vi kan inte låta 100-tals personer bli slaktade bakom oss. Det skulle de bli.
Därför måste flyktplanen gälla alla fångar i Sobibor.
Alla? T.o.m. arbetarna i läger tre?
Ja. Alla 600. Eller ingen.
Det är omöjligt! Hur får vi ut 600 personer härifrån?
Jag tror att det finns ett sätt. Vi måste komma på det.
Leon har rätt. Vilken otrolig idé. 600 personer! Alla måste få en chans.
Det finns inget annat alternativ.
Shlomo?
Morris?
Mundek?
Itzhak?
Bra. Då är vi överens.
Låt oss komma på en plan. Det måste finnas en.
Vad sägs om att bygga 30 stegar i min snickarverkstad?
Cirka 3,5 meter långa. Det blir perfekt!
En mörk natt rusar vi mot stängslet. 20 personer på varje stege.
Det går på nolltid. 600 personer.
- Var skulle vi gömma stegarna? - Säg 20 stegar. 30 på varje.
- Vi hittar ett gömställe någonstans. - Och minfälten utanför stängslet?
- Det går inte, Morris. - Fortsätt Alla idéer måste beaktas.
- Och en tunnel? - Den måste vara minst 45 meter.
- Hur skulle vi kunna göra det? - Låt oss anta att vi klarar det.
Påbörjar vi flykten vid midnatt och varje person får en minut på sig-
- för att krypa igenom tunneln och fly ut i skogen, vilket är omöjligt-
- skulle det ta tio timmar. Vi skulle inte vara klara före tio på morgonen.
- Vi måste komma på en plan snart. - Den finns. Vi kan komma på den.
Vi ses igen i morgon.
- Ryska soldater. - Vad gör de här?
De borde vara i ett läger för krigsfångar. De kanske är judar.
Du ville veta om ryssarna. De är judar allihop.
- De ska jobba i norra lägret. - Tack.
Fråga om deras officer vill träffa mig i kvinnornas barack i kväll.
Jag vet inte vad som pågår, men jag önskar er lycka till.
Nej, nej, nej! Vi ska bara se hur han är.
- Vi tar reda på om han litar på oss. - Eller om vi litar på honom.
Civila, soldater, ryssar och polacker som litar på varandra. Inte vet jag...
- Vi måste försöka. - Och om de flyr?
Om de flyr får vi betala för det.
- Löjtnant, jag heter Leon Feldhendler. - Alexander Perchersky.
- Det här är Samuel Freiberg. - Angenämt, löjtnant Perchersky.
Alla kallar mig för Sasha. Det spar tid och kraft.
Tack. Kan ni berätta för oss vad som händer ute i världen?
- Naturligtvis. - Vad händer i kriget?
- Snälla ni. - Hur långt bort är er armé?
Vi befinner oss cirka hundra mil bort.
Tyskarna slås tillbaka, men det är en långsam process.
- Kan partisanerna hjälpa till? - De har mycket att göra.
Här måste vi nog tyvärr hjälpa oss själva.
Låt oss tala öppet. Ni bjöd inte hit mig av artighetsskäl.
- Nej. - Vad vill ni?
Se om vi kan lita på varandra.
- Varför skulle jag lita på er? - Vi är två judar i ett dödsläger.
- Tillsammans kanske vi kan överleva. - Vi måste tillbaka till barackerna.
- De låser dem klockan tio. - God natt, Leon.
- God natt, Sasha. - Samuel.
- Han vill att vi litar på honom. - Varför det?
- Det vet jag inte riktigt. - Tänker de fly?
- Kanske det. - Vad ska vi med civila till?
Vi är ju soldater. Vi klarar det här själva. Han försöker utnyttja oss.
Han känner till stället. Vi kanske ska använda honom till att ta oss ut.
Rappa på!
Vänta!
- Är du klar? - Nästan, sir.
Fel. Du är klar nu. Du har tio minuter på dig att ge alla mat.
Det blir extrajobb i dag. Börja servera!
- Tio minuter! - Vi gör så gott vi kan, sir.
Det duger inte!
Låt bli, de kommer att döda dig.
Nu räcker det! Se till att de återvänder till sina jobb.
Jag har mycket jobb som väntar på dig.
Iväg med er! Allihop! Nu!
Var försiktig. De behöver oss bara så länge tågen fortsätter att komma.
- Vi måste fly. - Ja, men hur många?
- Alla 600. Alla fångar i Sobibor. - Hela lägret?
Sätt fart!
Ju fler som känner till flyktplanen-
- desto mindre är chansen att lyckas. - Naturligtvis. Därför är det viktigt-
- att den förbli hemlig in i det sista. Då får alla en chans.
- Jag behöver en karta över lägret. - Det kan vi ordna.
- Plus en karta över minfältet utanför. - Minfält?
Minfält. Det löper runt hela lägret, förutom vid huvudingången.
Ni ser hur rädda de är för oss.
Jag måste också få veta allt ni vet om SS och de ukrainska vakterna.
- Hur många de är och deras funktion. - Det kan vi ordna.
De får inte se oss prata med varandra varenda kväll.
- Hur ses vi utan att bli misstänkta? - SS är vana att se mig här.
Om du besökte en flickvän här varje kväll skulle det se naturligare ut.
Vi får skaffa en kvinna åt dig. Någon vi kan lita på. Ge mig ett dygn.
- Var är din bror? - Han sover i snickarverkstan.
Hur visste du att du skulle kyssa mig där?
Jag gillade att titta på filmaffischer när jag var barn.
- När du var barn? - Ja, innan jag kom hit.
- Oberkapo! - Ja, sir!
Nu har de sett tillräckligt.
Nu förstår de säkert att ingen stjäl från Riket.
Utgå!
Berliner angav dem. Jag såg att han såg dem i går kväll.
Tack, Toivi.
- Hej, det är jag som är Luka. - Sasha. Hejsan.
Det var ett förtjusande leende efter en så kort bekantskap.
Kärlek vid första ögonkastet var mina instruktioner.
- Det är verkligen en vacker kväll. - Se på månen, Sasha.
Se på brädet, Sasha.
- Vill du ha de vita? - Nej, du får ta dem.
Vi borde ge oss av strax innan det blir mörkt.
När det är tillräckligt ljust för att hitta och för mörkt för att jaga oss.
Det ger oss ett försprång till morgonen.
- Finns det någon elektriker? - Ja, Abraham Weiss.
Bland det sista vi gör är att kapa av elledningarna och telefonen.
- Då kan de inte kalla på hjälp. - Jag förstår.
- Hur många SS-soldater finns det? - 16 och 125 ukrainare.
- Är alla ukrainare beväpnade? - Ja, där finns mycket kraft.
- Utan hjärna är kraften värdelös. - Hur undanröjer vi 16 SS-soldater?
- Jag vet inte om mina män kan döda. - Det är nyckeln till vår plan.
Jag har en skräddare, en snickare och två Skomakare. Jag var mjölnare.
Före kriget var jag bokhållare. Jag spelade piano och skrev låtar.
De klarar det för att de måste. Vad är den enklaste planen?
Det ska jag tala om. 600 personer som går ut genom huvudingången.
De går bara ut härifrån. Direkt efter kvällsuppställningen.
Ska de bara gå ut genom huvud- ingången? Det är omöjligt. vansinnigt.
Bortsett från en sak. Inget är omöjligt-låt oss lägga upp en plan.
Med 600 fångar...
...som går ut genom huvudingången.
- Väntar du på ryssen? - Ja.
- Är du kär i honom? - Jag tror det.
- Vad säger jag? Ja, det är jag. - Hur är han?
Jag vet inte. Jag blev kär så snabbt att jag inte vet det än.
- Har han sagt att han älskar dig? - Inte förrän i kväll, om en timme.
God afton.
Sasha, det har är Abraham Weiss, elektrikern som jag pratade om.
- Vi spelade just ett intressant parti. - Ja. Jag är bättre på el än schack.
Trevligt att råkas. Vi ses i morgon kväll.
Bra.
En sak vet jag. Att lägret styrs av kapon.
För att planen ska lyckas måste vi samarbeta med minst en av dem.
De jobbar ju åt tyskarna. Finns det någon vi kan lita på?
Kapo Porchek. Kanske 1-2 till. En vi inte kan lita på är Berliner.
- Vi måste döda honom. Utan spår. - Det ordnar mina mannar.
Vi pratade i går om att koppla bort hjärnan.
Vi antar att de flesta SS-soldater är döda. Kanske rentav alla.
- Ja, vi antar det. - Det måste ske i tysthet.
Vi måste isolera dem och döda dem en i taget inom en timme.
Låt oss anta att vi klarar det. Var står vi sen?
Ukrainarna skulle bli förvirrade och flykten kan börja.
Just det.
Fångarna i läger 3, de som kremerar kropparna, hur får vi ut dem?
Det är ett problem. De kommer inte ut. Vi får inte gå in dit.
Vi får inte ens in meddelanden. Vi har försökt. Vi kan inte hjälpa dem.
- Du ville träffa mig. - Ja.
- Kan du göra knivar i Verkstan? - Såna här?
- Försiktigt. Ja, just det. - Hur många?
- Så många du kan. Börja genast. - Det ska bli.
Leon, gör dig av med kapo Berliner så fort som möjligt.
Nu går vi, Luka.
Jag hoppas verkligen att det är viktigt, annars får du 25 rapp.
Jag vet inte vad som pågår. Kapo Porchek bad mig hämta er.
Det är allt jag vet.
Porchek!
Bara i magen. Inga märken.
Gå och säg till Sergeant Frenzel att oberkapo Berliner är väldigt sjuk.
Alla måste vara på plats halv fyra. Dödandet måste börja vid fyra.
Det måste göras på en timme.
Jag har lärt mig två saker om tyskarna. De är punktliga och snåla.
- Kan vi utnyttja det? - Jag tror det.
Samuel gör ett par stövlar till löjtnant Niemann.
Vi kan få honom till skomakeriet för att prova dem och döda honom.
- Och Reichleitner och Wagner? - Reichleitner är ett problem.
Han kontrollerar hela lägret vid lunch och vid fem efter uppställningen.
Men han har alltid mannar med sig. Wagner följer inget schema.
Shlomo gör smycken åt honom. Kan du få honom till Verkstan?
Vi måste ha information om alla SS-soldater i lägret.
Vi måste ha våra mördare på rätt plats vid rätt tidpunkt.
- Kan vi få tag i några klockor? - Jag tror det, från sorteringsskjulet.
- Bra. - Sasha, jag måste få döda Wagner.
Shlomo, mina mannar sköter dödandet och jag delar ut uppdragen.
Sasha, jag vet att jag inte borde prata om det-
- men det är hemskt att höra dig prata om liv och död så kallsinnigt.
- Ibland måste man tänka så. - Nej.
- Nej? Varför inte? - Allt är för verkligt för mig.
För levande.
Sasha, det jag känner för dig...
Nej, Luka. Säg inte så.
Lyssna på mig. Jag har en fru och en liten dotter.
Så vitt jag vet lever de fortfarande.
Jag älskar dem väldigt mycket.
- Varför sa du inget? - Jag vet inte.
- Vi låtsas ju, eller hur? - Låtsas?
Luka, jag ville aldrig...
Niemann, Frenzel, Wagner och jag far till Lublin i tre dagar.
Det kommer inga transporter förrän vi är tillbaka.
Ni två får ta över medan vi är borta. Nu måste vi ge oss av. Adjö.
Vi fick just veta att Reichleitner och Wagner blir borta i tre dagar.
- Leon och jag har fattat ett beslut. - Vi flyr i morgon.
- Äntligen! - Gode Gud!
Nu går vi igenom detaljerna.
Dödandet börjar klockan 4 i morgon. Innan dess är allt som vanligt.
Leon ansvarar för läger två, jag för läger ett.
Porchek ser till att jag och mina två mannar kommer in i snickarverkstan.
Toivi springer benen av sig som budbärare mellan oss.
Vem sköter kvällsuppställningen med Frenzel?
- Sergeant Wolf. - Han måste också dödas.
Det sköter Leon och jag. Jag lovar.
När vi hör Judahs signalhorn uppträder vi som vanligt.
Vi går till uppställningsplatsen. Vid det laget ska SS nyckelmän vara död.
I stället för att skingra oss leder Porchek oss till huvudingången.
Vi skjuter ihjäl vakterna i tornet och dödar de två ukrainarna vid grinden-
- öppnar den och springer ut som kosacker i skogen.
Om något går fel innan vi hinner ut sköter var och en sig själv.
Jag jobbar med kaminen i ukrainska baracken.
Jag kan nog stjäla några gevär och ammunition där i morgon.
- Vad tror du? - Bra.
Möt mina mannar strax före uppställningen i köket.
- Shlomo, ta inga onödiga risker. - I Sobibor?
- Vet du att det är succoth i morgon? - Ja, det är en helgdag.
- Det hade jag glömt. Pappa var rabbi. - De dödar på helgdagar.
- Varför ej tvärtom? Gud förlåter oss. - Vissa undrar om vi kan förlåta Gud.
Tror du att vår plan kommer att fungera?
Ja, men det skadar inte att be.
Vad är det? Vi ska vara som vanligt. Du ser ut som om du ska på bröllop.
Förlåt, men det blir kallt i skogen. Jag går och byter om.
Försent. Du drar bara ännu mer uppmärksamhet till dig.
- Vem kan arbeta? - Du! Det får tiden att gå.
Herregud! Det är SS! Titta!
- De är nya, eller hur? - Ja.
Det korn just nya SS-soldater.
- Hur många? - 25-30. Jag vet inte.
- Var? - I matsalen.
Jävlar! Vad gör de här i dag? Vi måste genast få tag i Sasha.
Om det läcker ut är vi dödens allihop.
De har varit där i två timmar redan.
Vad gör de här?
- De kanske bara är på besök? - Besök? I ett dödsläger?
De lär ha ett väldigt bra kök här med mycket vodka.
Vi har inte en chans mot dem.
Ju längre vi väntar, desto större är risken att det läcker ut.
Vi har två alternativ. Inget av dem är bra.
- Vi skjuter på det. - Okej. Jag sprider det vidare.
Det är inställt.
Tack och lov att vi väntade. Det hade blivit en katastrof.
Ja, men vi måste ge oss av i morgon-
- innan Reichleitner och Wagner kommer tillbaka. För många vet nu.
I morgon.
- Stopp! Du jobbar här! - Kom.
Sasha kommer om några minuter.
- Har du sett Sergeant Frenzel? - Nej.
- Var är Frenzel? - Utanför sergeantens barrack.
- Vet du var han ska dö? - Ja, i snickarverkstan.
Skicka inte in honom förrän jag säger till.
För oss till klädförrådet. Vi hämtar upp Mundek på vägen.
Snälla ni, de är försenade.
Hittills går allt enligt planerna. Säg till Sasha att vi är beredda.
Oberkapo! Hämta tre man från sorteringsskjulet.
- Vad ska de göra? - För kroppsarbete i norra lägret.
Sätt fart!
Du, du och du följer med mig.
- Toivi! - Leon! Titta på Porchek!
Han går åt fel håll!
Toivi, säg åt Sasha att en SS-korpral för bort Porchek och tre män.
Jag vet inte vart de ska! Vi kanske måste klara oss utan honom!
Skynda dig! Du har tio minuter på dig innan sergeant Wolf ska komma hit.
Sergeant Wolf! Skräddare Mundek har hittat en vacker skinnrock åt er.
Kan ni komma till klädförrådet? Det tar bara en minut.
Okej, jag kommer strax.
Se upp! Klats är på väg hit! Vad ska vi göra?
Göm er.
- Kan jag stå till tjänst? - Jag vill ha en skjorta.
De ligger där bakom. Varsågod.
Du jobbar inte här! Du jobbar i sorteringsskjulet. Vad gör du här?
Nu har det börjat.
Nu finns det ingen återvände.
Göm kroppen.
- God middag, sir. - Du hade visst en skinnrock åt mig.
Ja, sir. Jag tror att ni kommer att gilla den.
Den kanske måste läggas ut i midjan. Det är ett fint skinn. Mycket dyrt.
Snygg. Jättesnygg. Bra. Du kan ta mått hos skräddaren i morgon.
Vill ni inte se hur den ser ut på?
Vad var det?
Sergeant Beckmann, jag har letat efter er.
Skräddare Mundek har en vacker rock åt er. Kan ni komma till klädförrådet?
- Det tar bara en sekund, sa han. - Vem har sagt att jag vill ha en?
Det vet jag inte, men skräddaren sa att den skulle passa er perfekt.
Okej. Jag tar mig en titt.
Två döda hittills. Sergeant Wolf och korpral Klat.
Det var nära att vi fick Sergeant Beckmann, men han gick sin väg.
- Har ni sett Sergeant Beckmann? - Han var här, men gick sin väg.
Jäklar! Vi missade honom. Han måste ha gått tillbaka till kontoret.
Om jag kan göra något hjälper jag gärna till.
- Kan du ta hand om Beckmann? - Ja, det kan jag.
Jag ska se till att du kommer dit.
Sergeant Frenzel, de vill att ni kommer till snickarverkstan halv fem.
- Varför det? - För att välja färg till bokhyllan.
Välja färg? Varför frågade inte idioten om det när jag var där i går?
Det vet jag inte, sir. Ska jag säga halv fem?
Nej! Jag kommer när jag vill. I dag, i morgon eller när som helst!
Luka!
Sasha...
- Stå bredvid mig vid uppställningen. - Om du vill göra mig en tjänst.
Jag ska försöka. Vad då?
Ta på dig den här. Den för tur med sig.
Luka, den är jättevacker.
Jag har gjort den åt dig.
- Du där! För min häst till stallet. - Ja, sir.
- God middag, sir. - Är mina stövlar färdiga?
- Ja, jag hoppas ni blir nöjd med dem. - Jag vill prova dem.
Javisst.
Titta efter om någon hörde.
- Det är fritt fram. - Ta hans pistol, Sasha.
Behåll den, du. Fallaster är härnäst.
Möt mig i köket innan uppställningen. Jag ska stjäla gevär från ukrainarna.
- Moses, om jag dör... - Nej, Shlomo.
Oroa dig inte. Vi klarar oss.
Lycka till, Shlomo.
Sergeant Fallaster kommer.
Göm dig.
- Sergeant Fallaster. - Vad är det?
Ett meddelande från Sergeant Beckmann.
Jag tog hand om det i går. Han behöver inte besvära mig igen.
- Är mina stövlar färdiga? - Ja, sir, det är de. Sätt er ner.
- Jag har gjort dem större, sir. - För min fru... och mitt barn.
Vi behöver hjälp. Gå och hämta Klat.
Sergeant Klat?
- Var är Klat? - Jag vet inte. Han är inte där.
Jag har inte hela dagen på mig. Två män får lasta av.
Nu kommer Porchek.
De tog mig till det norra lägret. Jag kom inte därifrån.
Vi har haft tur, men Frenzel saknas och vi kan få problem med Beckmann.
Gå till läger två. Leon behöver hjälp.
Jag kan inte tro det. Vi dödar verkligen SS-män.
Vi dödar dem. Det är underbart. Jag kan inte tro det.
Utsökt. Bara aromen... Jag saknar ord.
Berätta hur ni gör det. Du är väl rörmokare?
Det är klart att du är. Bara en judisk rörmokare-
- skulle kunna laga ihop något så uppenbart utsökt.
Berätta hur du gör det.
- Du kan väl prata? - Ja, sir.
Vad är ditt dopnamn? Jag försöker bara vara vänlig.
- Vad är ditt dopnamn? - Jag har bara ett judiskt namn.
Mitt namn är Hershel Zuckerman och glöm inte det!
Vi kan inte vänta längre. Gå till Beckmanns kontor och döda honom.
Kom tillbaka hit och ta Kalimali och de andra ryssarna till läger ett.
- Chaim, det här var inte planerat. - Jag vet. Tack.
Använd den här.
Snälla, låt honom använda den här.
Lycka till.
Jag kommer tillbaka.
- Två till? - Skynda på!
Sergeant Beckmann.
Vad gör ni här...?
Döda honom. Gör det!
Vi sätter honom bakom skrivbordet.
- Det gick bra. Vi dödade fem. - Tio sammanlagt.
20 hade varit bättre. Här är några pistoler. Leon har resten.
Bra, Kalimali.
- Vad finns här i? - Två gevär.
Det finns bara två patronmagasin.
Gå till köket. Fråga om Shlomo har någon ammunition.
Vi har haft en väldig tur. Snart märker någon något.
- Judah, blås i hornet nu. - Fortfarande ingen Sergeant Frenzel.
Kommer han till uppställningen tar vi honom där. Om inte... Gud hjälpe oss.
Följ mig!
Rader med fyra i varje. Vi gör det varje dag.
Följ mig-
- Har du den på dig? - Trodde du inte det?
Det kommer att bli en kall natt.
- Har du sett Shlomo? - Han kommer.
Stoppa i kulorna här.
Jag vet inte hur man använder den.
- Går allt bra? - Ja.
- Hur länge ska vi stanna här? - Tills jag blåser för uppställning.
- Det är mer än tio minuter kvar. - Vi kan nog inte vänta så länge.
Se vad som händer.
- Vi måste börja. - Nu?
Uppställning i fyra led!
Uppställning!
Alla ställer upp sig!
Beckmann...?
Beckmann!
Hallå?
Uppställning!
Neimann är död i skomakeriet. Och Fallaster.
Stanna!
Vi kommer aldrig till huvudgrinden nu.
Lyssna på mig. Vår dag har kommit. De flesta SS-männen är döda.
Nu får alla klara sig själva.
Ni som överlever, låt världen få veta vad som hänt här.
Gud är med er. Låt inget stoppa er!
Skynda er! Kom igen!
Rädda er själva! Ni är fria!
- Grinden är öppen! - Kom nu, Leon.
Upp med er!
Kom nu, Leon.
Täck mig.
- Shlomo! - Är du skadad?
Spring och ta Moses med dig. Jag hittar er i skogen.
Spring.
Nej, Samuel! Upp med dig!
Samuel, vi är nästan i skogen.
Över 300 fångar lyckades fly in i skogen.
Eda och Itzhak Lichtman hittade varandra.
De lyckades överleva. Efter kriget gifte de sig och bor nu i Israel.
I Holon, nära andra överlevande från Sobibor.
Toivi och två andra gömde sig hos en bonde som sköt dem för pengarna.
Med en kula i kåken låtsades Toivi vara död och blev sedan befriad.
Thomas "Toivi" Blatt gifte sig och har tre barn. Han bor i Kalifornien.
Han åker varje år till Sobibor, till minne av sin familj.
Chaim och Selma gömde sig på en liten gård tills de blev befriade.
De är lyckligt gifta efter 40 år, har två barn och bor i Connecticut.
Shlomo Szmajzner stred aktivt med frihetskämparna mot nazisterna.
Man vet inte vad som hände hans yngre bror Moses.
Sedan emigrerade han till Brasilien, gifte sig och fick två söner.
I Sydamerika hjälpte han till med att hitta sergeant Gustav Wagner 1978.
Brasiliansk lag tillät inte utvisning, ett år senare blev han ihjälhuggen.
Den officiella dödsförklaringen: självmord.
Kapten Franz Reichleitner dödades tre månader efter Sobibor-upploppet.
Esther Terner lyckades gömma sig från tyskarna tills hon blev befriad.
Hon flyttade till USA och bor nu med sin man i New Jersey.
Hon har vittnat i många rättegångar i Västtyskland.
Däribland mot Sergeant Bauer som dog i fängelset.
Esther och Toivi vittnade mot Frenzel som lever och fick livstidsstraff.
Sasha och många av hans man stred med ryssarna mot nazisterna.
1963 vittnade Sasha i en krigsförbrytarrättegång-
- mot 11 ukrainska vakter i Sobibor. Tio av dem dömdes till döden.
Sasha är i dag 77 år och bor med sin fru Olga i Sovjetunionen.
Luka försvann i Polen. Alla försök att hitta henne misslyckades.
Skjortan hon gav Sasha finns på ett ryskt museum-
- och hedrar dem som slogs och dog för frihet under andra världskriget.
Leon Feldhendlier lyckades ta sig till Lublin i Polen och befriades sen.
Med sitt företag hjälpte han judar som överlevt koncentrationslägren.
14 månader efter flykten mördades han av landsmän för han var jude.
Den 14 oktober 1943. Sobibor.
Ett koncentrationsläger där över 250000 judar dödades.
Men den dagen kom över 300 av de 600 fångarna till friheten.
Det hade aldrig hänt och hände inte igen under andra världskriget.
Himmler stängde lägret och planterade tallar.
I den skogen står detta monument för de döda.
Det hedrar de tappra människorna på Sobibor-
- som gjorde löftet "aldrig mer" till en verklighet.
Överlevande från Sobibor som lever än i dag:
Subrip: TomTen